Александър Пушкин
Към Гнедич

Превод от руски: Петър Алипиев, —

chitanka.info

Към Гнедич[0]

Със Омир разговаря ти със топъл глас

и дълго ний сме те желали,

цял в светлина, от тайни върхове, при нас

донесе своите скрижали.

И що? Завари ни под шатри, в сладостта

на пира — мигове чудесни —

край свой кумир играейки в нощта

и на уста с най-диви песни.

Смутихме се от твойте слънчеви лъчи.

Но в гневен порив, без да жалиш,

прокле ли ни, пророк, в невинните очи,

разби ли своите скрижали?

Не ни прокле. Обичаш мълчаливо ти

да не блестиш на светлината,

защото любиш и гърма небесен, и

жужението на пчелата.

Това е то поета. Вечно нежен, млад,

приема като Мелпомена,

така и нравите на градския площад,

най-волната народна сцена.

Зове го Рим, в стиха му Илион блести

и мъката на Осиана,

със дивна лекота той между тях лети

по стъпките на Еруслана.

[0] Приживе на Пушкин не е печатано.

С първия стих Пушкин напомня на адресанта посланието, което Рилеев написал на Гнедич. През 1832 г. било забранено да се споменава името на Рилеев. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.